No, no. Victor goes do školy.
He's not sick.
Hraje comedy.
You tell him to stop vymýšlet.
Voilà.
Díky. Call me back. Čau.
Proč jsou dneska všichni nepoužitelný?
Omlouvám se. Vrátím ti peníze.
Příště ti to řekni předem. Mám spoustu práce.
A s ní se ti postaví?
S kým?
Ne, to se pleteš.
Fajn, nic se neděje.
Aspoň si zajdu na pilates.
Už se to nestane, slibuju.
To doufám, určitě nemáš tolik takových, jako jsem já.
Kurva...
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
NEMOŽNÝ PLÁN
ŠÍLENÝ PLÁN
ODVÁŽNÝ PLÁN
Dobrý den.
Elso Payettová?
Není tam vzkaz.
Nebojte, vím, od koho jsou.
Děkuju.
Jsou krásné.
- Děkuju, tatínku. - Ser na toho z Mulhouse.
Tadá!
- Nejdeš do práce? - Ne.
A ty?
Jo. Odpoledne makám pro módní časopis.
Proč si nenajdeš normální práci?
Něco stabilního, trvalýho.
Nemám čas. Mám svoje projekty.
Ty máš cukrárnu, já svou nástěnku.
Ovoce a Ludvík XIV.? Chceš dělat smoothie ve Versailles?
Ne.
- Plánování vyžaduje čas. - Holka, máš obstavený účty.
Budeš tu squatovat ještě dlouho?
„Airbnšuk“ bylo nejdřív fajn, ale teď z toho mám depku.
Nemám kam jít.
Chacho, jsi tam?
Jo, chvilku, už jdu!
- Schovej se! - Otevři!
Už jdu, jen na sebe něco hodím!
Dělej!
Potřebuju na záchod a Antoine hraje Candy Crush.
Počkej, nemáš snad v kuchyni dřez?
Dobře, ale dělej, jdu pozdě.
V pohodě, zavřu za tebou.
- Myslíš, že se z něj brzo vzpamatuje? - Spěchám!
Mimochodem,
už pět dní jsme se nevyspali. Točíš tu porno?
Jo, s tvým tátou.
- A černochama a Arabama. - Podrážděná jsi nesnesitelná.
Tak večer?
Jo uvidíme se večer.
A vyčisti Gulovu klec, smrdí to až ke mně.
- Jmenuje se Guláš. - To je fuk.
Vzduch je čistý.
Vzduch je čistý. Odešla.
Jsi v pořádku?
Cukrárna?
Jo?
Nemám nic.
Nerozumím ti.
Posral jsem to.
Utrácel jsem z firemní karty,
Číňani se mnou u smlouvy vyjebali.
Jsem ve sračkách. Nemám nic.
To je svinstvo, byla to tvoje firma!
Vylez ven.
Sakra...
Začnu znovu.
Neříkej to nikomu, dobře?
Jasně.
Jaký je plán? Chceš ji šukat zadarmo?
Ty nemáš slevy pro sportovce?
- Cože? - Dva za cenu jednoho.
To není to samé.
Ne, já šukám holku a ten její se dívá z umpiru.
Gem, sex, zápas. Chápeš?
Ne vážně, co chceš dělat? Řekneš jí pravdu?
Za dva dny na to zapomeneš.
Nevím, Chantal.
Je to tak divný.
Není.
Užila sis, jsi zpátky ve hře.
Měla jsi románek. To je fajn.
Tak pomůžeš mi?
Viděla jsem ho třikrát, nebyl to románek.
Ale něco na něm bylo, byl...
spontánní, nepředvídatelný.
Kdybych měla někoho jako ty, neodjela bych do Mulhouse.
Budu mu říkat Jules.
To není dobrý nápad.
Elso?
Nazdar!
Ahoj, jak se máš?
Bezva.
Dohodli jsme se s majitelem haly.
Dočasně, ale jsou v bezpečí.
Super.
Ta svatba...
Holky mi o ní řekly, je to super!
Nechtěl jsem ti nic říkat, protože poslední dobou jsi byla...
Ne, ne, ne!
Nedávno jsem někoho poznala.
Obrátila jsem list.
Nová kapitola, nový začátek, takže...
Super.
A Gaia je tak...
Je tak...
Tak touží objevovat...
takže se k sobě skvěle hodíte. Páni!
- Páni! - Jo.
Doufám, že oba přijdete na oslavu.
- Pořádáš oslavu? - Já ne.
To holky. Ale má to být překvapení.
Ani muk.
Už půjdu, mám spoustu práce, Maxi.
Dobře. Zatím.
Rozhodně! Pac a pusu!
„Pac a pusu...“
Budeš tu celý den sedět jako hromádka neštěstí?
Jo.
„Jo.“
„Nedávno jsem spal pod mostem.
A teď jsem tady, na největší lodi na světě,
a piju martini s fajnovkama.“
Proč jsi spal...
„Život je dar, zlato.
Nechci ho promrhat, Rose.“
Hrabe ti? Co mi tu vykládáš?
To je moje scéna do kurzu herectví.
Titanic. Leova řeč. Už víš?
S Elsou je to stejný. Ona je z vyšší třídy,
ty jsi v podpalubí s krysami.
„Nejromantičtější film všech dob“?
- Pamatuješ konec s dveřma? - Nesnaž se.
Vešli by se tam, to ví každý.
Asi se utopíš.
Je to na tobě, kámo.
NEMOCNICE BIZET
Proč to tak trvá?
Bude snad mít trpaslíka?
- To stačí, Milou! - Nech mě.
ČEKÁRNA
Sexy sestřičky fakt existujou.
Nebudu tě pouštět do práce.
„Sexy sestřičky...“
Tahle není...
Jsou tu hezčí.
- Jo? - Dobrý den.
Dobrý den!
Vsadím se, že doma máte veselo.
Ne.
To se máte.
Jo.
- Mám vám to říct? - Ne!
- Stejně vyměknete. - Ne, počkáme si.
Co byste chtěli?
- Holku. - Kluka.
- Chceme kluka. - Ty chceš kluka.
Já chci holku.
Kluka.
Sbohem, Julesi.
Není to Jules!
Cucá si paleček.
- No to se podívejme, ten je sladkej! - Jo.
Díky.
- Takové jsme mohli mít s Julesem... - Ale nemáte.
Nechal tě, musíš jít dál.
- Neměli jste být spolu. - Jo.
- A co jsme měli? - Měli jste si...
Ahoj.
Neměl jsi odjet?
- Nikam nejedu. - Jak to myslíš?
Jo.
Říkal, že odjede, ale neodjel. Je to lhář.
To jsou kámošky, nevšímej si jich.
Milou, Chacho, Jules.
Julesi, Chacha, Milou.
- Občas jsou mimo. - Vidím.
- Těší mě. - Taky.
- Můžeš na chvilku? - Jo.
- Co tu tvůj kámoš dělá? - Není to žádnej kámoš.
- Možná mu zaplatila? - Nesmysl.
Donutí nás se přiznat.
Neměly bychom ho zabít?
Tak co?
Večer se staví.
Na večeři.
Táta má jógu...
- Co? - Může snad cvičit, ne?
A co Mulhouse?
Co děti v Mulhouse?
- Nebudou mít učitele? - Rozpočtové škrty. Zrušili to místo.
Znáš to, byrokracie.
- Jaká náhodička. - Jo.
- Je kouzelnej, ne? - Pche.
- Na fotkách vypadá líp. - Souhlasím.
- Ne, ne, ne. - Jo.
- Je to roztomilej, pletete se. - Ne.
Ahoj!
Co ty tady?
Jak se máš? Sluší ti to.
Ale máš to dost upnutý, není to laciný?
- Je tu? - Ne, má přijít za pět minut.
Tak kdybys mohla... vypadnout.
Pamatuješ ty moje sametové šaty?
- Ty, co mám osm let? - Jo. Vrátíš mi je?
Teď?
Jo, promiň.
A vejdeš se do nich?
Jo, proč ne?
Víš, protože...
- Nechápu? - Ty mě sereš, Milou.
- Máš je? - Jo!
- Tyhle? - Jo.
- Tu máš. - Tohle je pěkný...
Neprohlídla jsem si ho, nemůžu mu říct ahoj?
- Ne, Milou! - Fakt se mi líběj ty skleničky.
- Dobře. - Rozkošný.
- Ještě něco. - Ano?
Chlapům se nesmíš hned otevřít.
- Buď trochu tajemná. - Dobře.
- Bezva. Jo. Už jdi. - Všechno v pořádku?
- Sbohem! - Máš to upnutý...
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je? - Dobře.
- Na, tohle jsem přinesl. - Děkuju.
Orel přiletěl do hnízda, opakuji,
orel přiletěl do hnízda.
- A je to. - Na.
Co když se něco pokazí?
Pojedem za ním.
Propadl mi řidičák.
Půjčila jsem si auto, ale neřídím.
No co...
Je to jen maličkost.
- Jsem rád, že jsem tu. - Jo.
Napadlo tě někdy... Bylo zvláštní, jak jsme se seznámili.
Máš pravdu.
Ta věc funguje bezvadně, ne?
Dítě můžu nechat doma a jít pít.
- To nikdo nedělá, Emilie. - Když nebudu daleko?
ANTOINE
- Dáš si? - Vypadá to dobře.
- To jsi vařila sama? - Jo.
Jako malá jsem chtěla být kuchařkou.
Ale máma říkala, že je to ponižující, tak mě nepodporovala.
Vlastně jí tak přišlo všechno.
To je fuk. Ty jsi vždycky chtěl učit?
Rodiče ze mě chtěli mít spisovatele.
Chtěli, abych přednášel na úzce specializovaných přednáškách.
Nemohli studovat, bylo to pro ně důležité.
- A pak... - Je to dobrý.
Táta mi zemřel v prváku na vejšce.
Máma musela splácet jeho dluhy z platu správkyně.
Musel jsem pracovat.
To je mi líto.
To nemusí.
Miluju svoji práci.
Ničeho nelituju.
Máma je neuvěřitelná.
Všechno mi obětovala, je čas, abych i já...
- Dáme se do toho? - Jo.
Nech si.
Fakt je dobrej!
Že jo! A ty slova jsou jeho, ne moje.
- Vážně? - Jo.
Neotravuj!
Tátův recept. Buon appetito!
Jak ses dostala na radnici?
Letadlem.
Dělám si srandu.
Trapný.
Myslí si, že je vtipná.
Přes bejvalýho. Ze začátku jsem měla spoustu ideálů...
Ne! Mluví o bejvalým, to by neměla.
Charlotte, nemá to jít dobře, pamatuješ?
- Jo. - Proč šeptáš?
- Nešeptám! - Jo!
- Fajn, nechám toho. - Jo?
Jo, jasně.
Julesi...
řekni mi pravdu.
Jakou pravdu?
- Něco mi tajíš. - To ne!
- Co to děláš? - Klid, klid.
- Co je? - Jo, co je?
Proč mi neřekneš, že moje osso buco je nechutný?
Kurva!
Úplně mě dostala!
- Vyděsila jsem tě. - Trochu.
Nechutná nejlíp, ale...
Je nepoživatelný! Je hnusný!
- Ale snědl jsem ho. - Jo.
To je důkaz lásky.
- Fakt ji balí! - Jo.
Promiň za to odpoledne. Holky se mě snažej chránit.
- To je důkaz přátelství. - Jo.
Miluju je jako sestry, ale občas jich mám plný zuby.
Charlotte je hrozně vtipná, ale je trochu mimo.
A všechno musí být podle Emilie, což je občas otravný.
Co? Všechno musí být podle mě? Blbost!
Mimo? Jak mimo?
Radši budu mimo než nudná.
- Rozhodně. - Děláš ze sebe blázna!
Úplně mimo...
- Tady jsi bydlela jako malá? - Jo.
Vyrostla jsem tu, odstěhovala se a potupně se vrátila.
- To se stává. - Jo.
Je mi 30 a za spolubydlícího mám tátu.
Je divný vrátit se sem, když jsme tu bydleli jako rodina
i se sestrou a mámou.
- Máma žije sama? - Máma je zvláštní.
Proč?
Víš...
Je to ode mě hnusný, ale...
nepřišlo mi, že mě má ráda.
Vždycky upřednostňovala sestru, protože...
je ve všem lepší.
Podle mámy a podle mě taky.
Ty kráso...
- O tom dlouho nemluvila. - Se mnou o tom mluví pořád.
- Co se děje? - Vypadlo to?
Sakra...
Ne!
- Tak... - Jo?
Ano...
Promiňte, potřebujete to auto? Je totiž poslední.
- Tak nic. - Jo...
- Musíme to vypnout. - Ne!
Cože?
- Jsi zvrhlá! - Nejsem, chráním kamarádku!
- Mohl by jí ublížit? - Mohl.
Najednou ho to popadne...
- Chápeš? - S kým to šukáš?
- Byli tak... - Bylo to nechutný.
Nebudu rušit.
ŘEKNEŠ... TATÍNKOVI...
ŽE SI HO CHCEŠ... VZÍT...
PROSÍM?
Ahoj.
- Ahoj. - Kde jsi byla?
- Pořád jsem ti volal. - S Charlotte.
To je na dlouho.
Já jsem na tebe čekal...
chtěl jsem využít příležitost.
- Jo, to vidím. - Co myslíš?
Přesunul jsi mi stůl.
Budeme mít dítě.
Měli bychom to stvrdit?
- Co stvrdit? - Náš vztah.
Emilie...
vezmeš si mě?
- Neplánovali jsme to. - Ne, neplánovala jsem to.
Kvůli dítěti se nemusíme brát.
- Nechceš? - Nejde o to, jestli chci...
K čemu jsou takové závazky? Nejsme přízemní.
Máme závazek, budeme mít dítě.
Nerozumím ti.
To vidím.
- Už mě nemiluješ? - Samozřejmě, že tě miluju, ale...
Ale? Co máš za problém?
Já tu mám problém?
Antoine...
Charlotte, otevři mi.
- Antoine? Co se děje? - Můžu tu přespat?
Co? Počkej. Proč?
- Počkat... - Sakra! Guláš!
Co to má znamenat?
- Jen... - Chtěli jsme ti to říct.
Drž hubu.
- Co to má být? - Jsem dospělá, nemusím se ti svěřovat.
- Sbal se a vypadni. - Co?
- Nemůžu. - Vypadni, říkám!
Antoine, přestaň!
- Mám holou prdel! - Ven!
Počkej... Sakra! Na.
Máš radost? Připadáš si jako chlap?
Vybíjíš si zlost na holku na ségře a kámošovi?
Řekla ne.